BAZEN
Oprostite, niste vi Sarah Morton?
Prepoznala sem vas. Berem vaš zadnji roman.
Nora sem na inš. Dorwella. Prebrala sem vse vaše knjige.
Zamenjali ste me z nekom drugim.
Nisem ona. Oprostite.
Dobro jutro. Želite?
Viski, prosim. - Z ledom? - Ja.
Sarah, kako ste? - Lahko bi bilo bolje. Je John v pisarni?
Na sestanku je. - S kom? - S Terryjem Longom. - Kom?
Ne izgubi poleta. Pojdi na oddih, a ne predolg.
Naj vaju predstavim. Sarah Morton, Terry Long.
Moja mama vas obožuje. Prebrala je vse o Dorwellu.
Lepo, da sva se videla.
Čestitam za nagrado, prvo od mnogih.
Vesel sem, da sem vas spoznal.
Mama že nestrpno pričakuje novo knjigo o Dorwellu.
Kakšno nagrado je dobil ta mali usrane? - Kritiško.
Ni vredno nagrade, a za prvi roman ni slabo.
Ta mali usrane, kot mu praviš, je nadarjen.
Upam, da bo šel v promet.
Gotovo si mu povedal svoj moto. - Katerega?
Dobro veš. Povedal si mi ga pred 20 leti.
Nagrade so kot hemoroidi. Na koncu jih dobi vsaka rit.
Jaz da sem to rekel?
Mojbog, ljubosumna si.
Ne paziš več name.
Da sem ga malce spodbodel, ne pomeni, da te zanemarjam.
Ti nisi nikoli imela težav z navdihom.
Pišeš s tako lahkoto, da ne vem, ali me sploh potrebuješ.
Kaj je narobe?
Gotovo ne gre za denar. Kopaš se v njem.
Neverjetno. Z mano se pogovarjaš le o denarju.
Ne iščem denarja ali uspeha, ampak...
Navdihujočo zgodbo.
Ne razumeš. Ne gre za navdih.
Dovolj imam umorov in preiskovanj.
Preseneti kritike in napiši kaj novega.
Daj Dorwella malce na stran. - Zadnji roman ti ni bil všeč.
Nisi imel jajc, da bi mi povedal.
Dobro veš, da to ni res. Dorwell mi je bil vedno všeč.
Saj ti mora biti, glede na to, koliko denarja ti prinese.
Ti je všeč Francija?
Rada imam žabje krake. In?
Tam imam hišo.
Zakaj ne greš tja? Svež zrak ti bo dobro del.
Prazna je. Sezone je konec, vreme krasno. Celo bazen je.
Me boš obiskal? - Imam hčerko...
Morda pridem za konec tedna.
Ste vi Marcel? Dober dan. Sem Sarah Morton.
Ste dobro potovali? Mi daste kovček? - Na koleščkih je.
Potem bom vzel torbo. - Hvala. - Avto imam zunaj.
Spalnice in kopalnica so zgoraj, kuhinja je na levi.
Kar razglejte se malo. Vključil sem bojler in plin.
Imate mojo številko? - John mi jo je dal.
V vas se gre po potki, ki sem jo pokazal.
Lahko greste z mopedom. V garaži je. Ključi so zraven.
Najlepša hvala. - Prijeten oddih.
Dober dan. Želite?
Bi aperitiv? - Ne.
Imate kaj lažjega? - Pivo z limonado?
Samo čaj, prosim.
V Marseillu vozi le malo avtobusov
in 75 % metrojev. To je že druga stavka
v dveh tednih in potniki imajo počasi vsega dovolj.
Pozdravljen, oče. Jaz sem. - Si v redu?
Ja, varno sem prispela. - In hiša? - Zelo je lepa.
In vreme? - Prekrasno je.
Kakšno je vreme v Londonu? - Deževno.
Si v redu? - Ja. Si koga videla? - Nikogar.
Ne smeš biti sama... - Oče...
Če kaj potrebuješ, se obrni na go. Smith.
Nikogar ne potrebujem.
Pazi nase. - Ti tudi. - Adijo. - Adijo.
Prosim? John, kako si? - Zelo dobro.
To bi te moral jaz vprašati. Je Marcel prišel pote?
Rada bi ti nekaj rekla. Hvala. Kot vedno si imel prav.
Tu je kot v raju. Sem že začela pisati. - Že?
Ko sem bila na vlaku, mi neka ideja ni dala miru.
Ne vem, kako se bo razvijala. - Česa se je lotil Dorwell?
Ne bi rada govorila o tem, a mislim, da bo kar zabavno.
Malce bom še počakala. - Odlično.
Si bila kaj v vasi? - Ne, uživam v miru in tišini.
Kdaj prideš?
Ne vem zagotovo.
Odvisno od dela.
Oprosti, ljubica, imam še en klic.
Pazi nase. Pokliči me, ko boš imela kaj napisano.
Adijo! - Na svidenje.
Prestrašili ste me. - Kdo ste? Kaj delate v moji hiši?
To bi morala jaz vprašati, saj je moja hiša.
Angležinja? - Tako je. Sem Sarah Morton,
pisateljica. Založnik John Bosload mi je posodil hišo.
Aha, vi ste torej očkova nova osvojitev.
Vi ste njegova hčerka? - Vas ni posvaril?
Ni mi povedal, da pridete. - Nič novega. Je tu?
Ne, sama sem. Delam tukaj. Morda me pride obiskat.
Vesela sem, da ga ni.
Boste dolgo ostali?
Ne vem. Ta čas nimam veliko dela.
Katero spalnico ste vzeli?
Z razgledom na bazen. - Najlepšo. Odpakirat se grem.
Oprostite.
Pustite ime, številko in sporočilo. Vas pokličem.
Prasec, lahko bi mi povedal, da pride tudi tvoja hčerka.
Kako naj zdaj delam? Sarah tu. Adijo!
Nisem dobila Londona. - Je kaj hrane?
Poglej v kuhinji.
Spat grem. Zjutraj zgodaj vstanem.
Lahko noč.
Sarah, kajne? Moje ime je Julie.
Vam ni prevroče?
Oprostite, zbudila sem vas.
Malce sem dremala.
Preveč delate. Pojdite plavat. Mrzla voda vas bo prebudila.
Hvala za nasvet, toda bazeni se mi gabijo.
Dobro vas razumem. Tudi jaz imam raje morje.
Odprto morje, butanje valov, občutek nevarnosti,
da boš izgubil tla pod nogami in te bo odneslo daleč proč.
Bazeni so dolgočasni, brez vznemirjenja
in občutka neskončnosti. Kot ogromna kad.
Ali greznica polna bakterij.
Ne, notri sta le prah in listje.
Kaj pišete? Ljubezenski roman?
Bog, ne! Kriminalni roman.
Saj res. Tako služi denar.
In kupi lepo hišo v Franciji, da lahko hčerka uživa v njej.
Prodate veliko knjig? - Ne morem se pritoževati.
O čem govori tale? - O umorih in policijski preiskavi.
V Luberonu z bogatimi angleškimi turisti?
Če nimaš proti, bi rada delala.
Prav. Pustila vas bom pri miru, gdč. Marple.
Telefonirat moram.
V Macumbi je bil? Ni šans!
Z Jean-Pierrom?
Pajade. Pokvarjenec!
Oduren si! Vrnil se je?
Ne vem.
Po nakupih? - Na kosilo. - Pametno.
Govorila sem z Marcelom. Jutri pride očistit bazen.
Ta angleška kuzla se nosi, kot bi imela kol v riti.
Račun, prosim.
Prosim?
Ne skrbi. Ne bom je motila. Sicer je pa velika hiša.
Si poklical mamo?
Čaka te. Pohiti.
Vaš založnik.
John? Halo?
Odložil je.
Sarah Morton pri telefonu. Lahko dobim Johna, prosim?
Ven je šel. - Kaj res?
Naj me pokliče v Francijo. Hvala. Adijo.
Oštel me je. Rekel mi je, da vas ne smem motiti,
da vas moram pustiti v miru delati.
Poslušaj, Julie. Odkrita bom s tabo.
Za delo potrebujem mir in tišino. Ker deliva isti
življenjski prostor, te prosim, da me ne oviraš.
Hiša je dovolj velika za obe, zato se potrudi.
Hotela sem biti prijazna, a če tako hočete...
Nič nočem, rada bi le pisala v miru.
Prav. Je pa škoda, ker sem kupila veliko dobre hrane.
Očitno bom morala foie gras pojesti sama.
Še malo. - Nabasan sem.
Si v redu?
Kje sva? - Pred mojo hišo. - Tu živiš?
Daš lahko bolj na glas? - Ne, ta stara zgoraj spi.
Dobro jutro.
Skuhal sem kavo, če jo boste.
Upam, da nisva bila preglasna.
Ne govorim francosko. Ne razumem niti besede.
Vstani!
V službo moram. - Enega na hitro.
Z veseljem, ampak mudi se mi.
Pa še tista ženska je tukaj. - Si jo videl? - Na vrtu je.
Je tujka? - Angležinja. - Ni slaba.
Pa pofukaj njo, če so ti všeč stare device! - Hecal sem se.
Te peljem? - Ni daleč.
Hvala. Bilo je lepo.
Pokliči kaj. - Seveda.
Vse v redu? - Ja.
Ste od tod? - Iz Lacosta. Ste ga že obiskali? - Ne.
Tam je grad markiza de Sadeja.
Sem slišala.
Baje so le še ruševine.
Res je.
Od tam je lep razgled na Luberon.
Prekrasen je.
Pustil vas bom pojesti v miru.
Oh, vi ste! - Tvoja spalnica ni dovolj velika?
Je, ampak smrči kot medved. Nisem mogla zaspati.
Pričakuješ še koga?
Prišel sem očistit bazen. Julie me je poklicala.
Živjo, Marcel.
Kako gre? - Ni slabo.
Si se že vrnila? - Potrebovala sem počitek.
Sarah, očetova prijateljica. - Poznava se že.
Boste očistili bazen? - Zato si me poklicala, ne?
Sarah bi rada plavala, a je preumazano zanjo.
Dobro jutro. - Kje je dekle?
Katero dekle? - Pozabil sem njeno ime. Tista blondinkica.
Julie morda?
Julie, ja.
Poglejte na vrtu, poleg bazena.
Mislim, da je šla na svež zrak.
Hvala, gospa.
Bernard, to je Marcel.
Moj oče je. - Ne hecaj se.
Pridi, Marcel!
Greš ven? - Ja. Te moram vprašati za dovoljenje?
Lepo bi bilo, če bi bila bolj tiha, ko se vrneš. - Ja, mami.
Tvoja mama se mi smili. - Smili? Zakaj?
Mislim, da je za mamo težko, če je hčerka vsakič z drugim.
Narobe misliš! Veš, kaj si?
Zafrustrirana Angležinja, ki piše o pokvarjenih rečeh,
a jih nikoli ne počne! V rit si zatakni to zadrto moralo!
Skrbelo me je, ko te ni bilo domov.
Boš povedala očku? - Morda.
In zakaj mu ne? Vesel bo!
Ne bi rekla.
Kako si lahko tako naivna? Kralj orgij je. Nisi vedela?
Julie?
Bi šla nocoj z mano na večerjo?
Greva? Si oblečena? - Že grem.
Delaš. Kot običajno. - Brala sem neko staro delo.
Moje hlačke. Zakaj so tu?
Našla sem jih ob bazenu.
Kam greva?
Ne predaleč. Na smrt sem utrujena.
Ni tistega natakarja. Ne vem, kako mu je ime.
Franck je, iz Lacosta. Dela le čez teden.
Ga dobro poznaš? - Včasih ga vidim.
Očitno poznaš vse tukaj. - Tu sem preživela otroštvo.
Ampak ne z Johnom? - Ne.
Zapustil je mamo in mene. Prišel je le poleti, na oddih.
Mu zameriš?
Ne. Vsak živi po svoje.
Je tvoja mama Francozinja? - Ja. - Kje živi? - V Nici.
Zakaj te to tako zanima? - Ne vem.
Slabo sva začeli. Bila sem jezna nate.
Pravzaprav na Johna, ker mi ni povedal zate in zanjo.
On bi te moral zanimati.
Ko ti nekdo prikriva del svojega življenja,
je to hkrati fascinantno in strašljivo.
Ne zanikam, da bi rada vedela kaj več.
Nič ti ne morem povedati. Kar Johna vprašaj.
Nikogar ne sprašujem. - Pajade.
Pretvarjaš se, da ti ni mar, v resnici pa upaš,
da boš kaj izvedela o očetu. - Bolj me zanima tvoja mama.
Zakaj ne živita skupaj?
Stara zgodba. Naročiva?
Prvič sem pri trinajstih. Od takrat nisem nehala.
Enkrat sem se zaljubila. Imela sva 16. Bilo je poleti.
Bil je očarljiv in romantičen, doma iz Pariza.
Ime mu je bilo Christian. Nora sem bila nanj.
Hotela sem, da si me vzame, a sem se prenaglila.
Ni vedel, kako se tem rečem streže. Prehitro mu je prišlo.
Zato sem ga pustila.
Leto dni mi je pošiljal pisma, a mu nisem odpisala.
V utrdbi, ki sva jo zgradila v gozdu, me je zaprosil.
Vem, bila sva le otroka. Začela sem jokati.
To je bilo prvič...
Oprosti. Dolgočasim te s svojimi zgodbicami.
Ne, nadaljuj. Lepo se imam.
Kaj naj nadaljujem? - Kje si staknila modrico?
Neki bedak me je hotel pretepsti, a sem se branila.
Močno je krvavel.
Če se kdo spravi name, se bom jaz nanj.
Sklepam, da ne boš. - Zakaj ne?
Ne sodi knjige po platnicah.
V svojem življenju sem se ga nakadila...
In nakavsala!
Bila sem zraven, ko se je dogajal swinging London.
Mama mi je o tem vse povedala.
Kaj ti je povedala? - O tem, kako je spoznala Johna,
kako ga je zapeljala.
Kako napreduješ s knjigo? - Kar.
Prav čudno je pisati zgodbo, ki se odvija v Londonu,
v tej prelepi hiši in prekrasnem vremenu.
Mama je tudi napisala knjigo, a je niso nikoli objavili.
Rekel ji je, da je obupna, zato jo je sežgala.
Grozno! Si jo prebrala?
Ja, všeč mi je bila.
Malce sentimentalna, ljubezenska zgodba.
A očarljiva.
O čem je govorila? - O njej in očetu.
Ljubezenska zgodba s srečnim koncem.
On pa hoče kri, seks in denar.
To, kar mu daješ ti.
Res je. Toda tudi meni je to všeč.
Je tvoja mama živela v tej hiši?
Včasih, z očetom, zlasti poleti.
Ko sta šla dokončno narazen, ni hotela več priti sem.
Odšla je v Nico.
Njegova hiša je.
Je želela, da gre z njo?
Ja, da zapusti družino v Londonu.
John ne bi nikoli storil tega.
Mama se je bala biti sama tukaj.
Jaz ne, sem kot ti.
Julie?
Julie, si tu?
Dober večer.
Moj prijatelj. Prišel je na kozarček.
Nisem vedel, da ste pri Julie.
Sarah je pisateljica in očetova prijateljica.
Niste povedali, da pišete. - Skrivnosti! Previdno!
Pripravi nam pijačo, Sarah. V sobo grem po travo.
Počuti se kot doma, Franck!
Viski?
Hvala.
Tokrat vi strežete mene.
Takole.
Na kaj bomo pili?
Ne vem.
Že vem. Na Sarahino knjigo.
O čem govori?
Ne govorim o knjigi, dokler ni končana. - Pa prejšnja?
O policijski preiskavi na Škotskem. - Naslov?
Vem le angleški naslov. Dorwell nosi kilt.
Kaj to pomeni? - Dorwell nosi kilt! Smešno!
Čuden naslov!
Pustila vaju bom sama. - Ostani še malo!
Naj bo.
Pridi!
Zaplešimo!
Pridi plesat! - Ne, ne.
Tokrat pa res lahko noč.
Lahko noč, Julie. - Sladke sanje.
Tudi jaz se bom poslovil. - Se ne greš kopat?
Kdaj drugič. Zbit sem.
Če bi šla ona, bi tudi ti. - Nehaj, Julie. - Ostani!
Pridi! - Že grem.
Zmigaj se! - Obljubiš, da ni mrzla?
Vse sleci!
Zgrešil sem!
Nehaj!
Čakaj...
Nehaj!
Kaj delaš? - Odhajam.
Kaj delaš? - Odhajam. - Zdaj?
Zakaj greš?
Ostani! - Utihni! - Ostani! - Pusti me!
Kaj je?
Zakaj je zaprto? - Odpremo šele zvečer.
Odprto je tudi podnevi. - Franck ni prišel.
Zakaj? - Morda je zaspal. Ne bi bilo prvič.
Morda se mu je kaj zgodilo. - Ne vem. Imam delo.
Si dobro spala? - Ne.
Od kod je prišla ta kri? - Katera? - Na ploščicah.
Moja je. Porezala sem se.
Kje? - Pusti me!
Prasica!
Poznam Francka Durina.
Živi malce zunaj mesta, proti Bonnieuxu. - Hvala.
Živi sam?
Samec je. Imel je dekle, a sta že dolgo nazaj nehala.
Je kdo doma?
Dober dan.
Iščem vašega moža. Rada bi govorila z njim.
Nisem poročena.
Ne živi tu Marcel, vrtnar Johna Bosloada?
Ja, moj oče je. - Oprostite.
Je doma? - Ne.
Pri Švicarjih ureja vrt. - Recite mu, naj me pokliče.
Hvala, gospa.
Vam lahko kako pomagam?
Poznate Julie? - Čedna je.
Imate številko njene mame? Nujno je.
Njena mama je mrtva.
Kaj? - Umrla je v nesreči.
Johna Bosloada, prosim. Sarah Morton pri telefonu.
Pohitite, prosim. Nujno je.
John žal ni dosegljiv. - Kje je? - Ven je šel.
Hvala. Adijo.
Vrnila si se!
Mislila sem, da te ne bo več,
da si me zapustila! Vrnila si se!
Hvala, mami!
Julie, nisem tvoja mama!
Kaj se je zgodilo? - Nič.
Omedlela si.
Glava me boli.
Minilo bo.
Julie?
Povej mi resnico. Moram jo vedeti.
O Francku?
Mislim, da sem ga ubila. - Zakaj?
Ne vem.
Zate,
za knjigo.
Čakaj...
Nehaj! - Kaj delaš? - Odhajam.
Zakaj? - Utihni! Pusti me!
Tečnoba!
Si?
Ne. Za mano. Pripravljena?
Bodi natančna. Ne pozabi.
Našla si jih. Tole bom vzela.
Začni kopati!
Tako sem utrujena.
Nič presenetljivega. Umor je utrudljiva reč.
Sarah!
Kaj je? - Hvala.
Opravljeno.
Spat grem.
Nekaj si pozabila sežgati. - Kaj?
Svojo knjigo. Morebiten dokaz je.
Si jo prebrala?
Ne, a si lahko predstavljam...
Nehaj si predstavljati in pojdi spat. Jutri imava delo.
Vse sem razmislila. Vesti se morava tako kot vedno.
Pokliči Marcela in mu naroči, naj pride kaj postorit.
Pokosit? - Lahko.
Vse mora potekati kot po navadi.
Še nekaj. Vaju je kdo videl? - Ne.
Si prepričana? - Ja. Šla sem k njemu domov.
Živi na samem, zunaj Lacosta. Potem sva se pripeljala sem.
Vaju je kdo videl? - Mislim, da ne.
Je imel sorodnike? - Ne, starša sta mrtva.
Se boš vrnila v London? - Ne takoj. Bilo bi sumljivo.
Zakaj mi pomagaš? - Zakaj ne?
Ne vem.
Misliš, da me bodo aretirali?
Ni nujno.
Če me boš ubogala, ne bo problemov.
Zakaj naj ti zaupam? Ker pišeš o umorih?
Seveda.
Marcel!
Sarah...
Oh, ti si.
Prišla sem se poslovit. Dokončaj svojo knjigo.
Odhajam v Saint-Tropez.
Prijatelju bom pomagala v restavraciji.
Morda je tako še najbolje.
Boš povedala očetu?
Johnu? Nimam kaj.
Imaš prav.
Zbogom.
Julie?
Kje si dobila brazgotino na trebuhu? - Je to za knjigo?
V prometni nesreči.
Srečno. - Enako.
Sarah, ne vem, zakaj to počnem,
a po vsem, kar se je zgodilo med nama, se mi zdi prav.
Zlagala sem se ti. Materina knjiga ni uničena.
Res jo je sežgala, a je en izvod dala meni.
John ne ve za to.
Če ti dam te strani, jo boš morda obudila.
Če boš v njih našla navdih, jih vzemi, ukradi. Tvoje so.
Julie.
No...
Prebral sem jo.
Ne vem, kaj naj rečem. - Ni ti bila všeč. - Ne to.
Lepo te prosim! Ne okoliši in mi povej resnico.
Ne vem, kaj želiš povedati. Čisto nič ti ni podobno.
Kaj nisi hotel tega? Nekaj bolj osebnega?
Vem. Ampak pisanje o čustvih ni tvoja domena.
To so umori in preiskave.
Preveč je subtilno, abstraktno.
Kje so akcija in preobrati?
Kaj mi svetuješ? Naj jo sežgem?
Si pa res melo- dramatična. Ne.
Toda zavoljo tvoje kariere ti odsvetujem njeno objavo.
Vsaj ne zdaj. Napiši še kaj o Dorwellu. Misli na bralce.
Hecno. Se mi je zdelo, da boš to rekel. - Vidiš.
Več si sposobna.
Mislim, da ne. To je moja najboljša knjiga.
Ker sem vedela, da ti ne bo všeč,
sem vzela zadeve v svoje roke in poskrbela za presenečenje.
Podpisala sem z Barkenom. Njim je bila knjiga všeč.
Zakaj mi nisi povedala?
Tudi ti mi nisi vsega povedal.
Obdrži jo. Daj jo hčerki. Podpisala sem jo zanjo.
Mimogrede, materi Terryja Longa povej,
da se bo Dorwell vrnil. In to boljši kot kadar koli.
Zbogom, Debbie. - Adijo, Sarah.
Živjo!
Julia, kako si? - V redu. Pa ti? - Zelo dobro, hvala.
Je oči v pisarni? - Je, povedala mu bom, da si prišla.
John, Julia je prišla.